Tidigare i "Gotham":
Fish Mooney lever, och du har tagit mig för en idiot.
Nej, nej, nej.
Stoppa maskinen, genast.
För om jag dör kommer Don Falcone skicka hit ett gäng-
-för att flå dig levande, och slakta din familj.
Mördaren tog binjurarna från mannen som kastades från taket.
Det är rädslekörteln.
Gotham-polisen.
Han är fortfarande där ute nu.
Hallå?
Vem är du?
-Jag drömmer, eller hur? -Det hoppas jag, damen.
Det hoppas jag verkligen.
Fan också.
Vad är det med dem?
Vad väntar de på?
Första mannen som går nära en ny tjej blir nästan jämt påhoppad av den andra mannen.
Verkligen?
Ni ska få ett löfte av mig, pojkar.
Den första av er att gå på mig kommer att dö... så här.
Den andra kommer att dö långsamt.
Så, pojkar...
...vem är först?
-Tack, det var underbart. -Ja. Taxi!
Och absolut inga fall. Vi nämnde inte arbetet, en enda gång.
-Det finns fortfarande hopp för oss. -Ja.
Är detta vår tredje dejt?
Jag tror det stämmer.
Tre dejter och jag har fortfarande inte varit i din lägenhet.
Och vilket rum i min lägenhet är du intresserad av?
-Jag vet inte. Hur är köket? -Litet.
-Vardagsrummet då? -Mörkt.
-Och sovrummet? -Det skulle du nog gilla.
Ja. Taxi!
Men inte nu i kväll.
-Inte? -Jag måste sova bra inatt.
Jag börjar ett nytt jobb i morgon.
-Ett nytt jobb? Grattis. Sedan när? -Jag fick veta det i morse.
Jag ville inte förstöra middagen genom att prata om det.
Varför skulle det förstöra middagen?
Jag ska börja på Gotham-polisen. Jag är er nya rättsläkare.
Du skämtar.
Oj, det är ju jättebra.
Är det?
Självklart. Det var ju jag som föreslog att du skulle arbeta där.
-Ja, men nu är det verklighet. -Så bra.
Vi får väl se, eller hur?
God natt.
Hej. Gennaro Marx, ensamstående, 63. Lärare i engelska på high school.
Samma exakta kirurgiska snitt som vårt sista offer.
Oddsen för att han inte har binjurarna?
Så, vad gör han med dem?
Varför?
Vad är det för fel på dig?
Varför hjälper du mig inte, Gerald?
Hjälp mig-
Har du allt du behöver, mr Bruce?
Ja.
Jag kan fortfarande följa med nu, om du vill.
Nej-
-Det vore inte rätt. -Nej, självklart.
-Jag klarar mig, Alfred. Oroa dig inte. -Vem har sagt att jag är orolig?
Jag kommer tillbaka innan det blir mörkt.
Jag har varit på denna vandring, du vet?
Men inte utan din far.
Kom.
Han skulle ha godkänt det...
Att fortsätta traditionen, så här.
Min far och jag stannade över natten. Vi vaknade tidigt för att se soluppgången.
Det är inte samma sak.
Men kanske nästa år, då.
Stick iväg med dig nu.
Och sedan, det allra värsta.
Maroni låste in mig i en bil och försökte krossa mig levande.
Så ni kan tänka er min oro.
Maroni är inte den som släpper saker, så han vill nog hämnas på mig nu.
-Tänkte du rensa upp på det här stället? -Vad?
-Jag kan göra det. Om ni vill det. -Det behövs.
Är det där blod?
Kanske.
Men Don Falcone...
Medan du håller på, du kan kanske göra något åt formgivningen här.
Formgivningen?
Det stinker Fish Mooney.
Vad tycker du om lamporna?
Don Falcone, kanske ni inte hörde mig.
Jag behöver ert beskydd.
-Maroni kommer säkert försöka döda mig. -Ja.
Lamporna ska bort.
Don Falcone, snälla.
Maroni vill döda mig, och ni vill att jag ska hålla på och inreda stället.
Den här nattklubben drar in en massa pengar.
Utan pengar, förlorar vi inflytande. Utan inflytande, ingen kontroll.
Utan kontroll är risken att Maroni dödar inte längre hypotetisk-
-det är nog en självklarhet.
Därför vill jag öppna den igen.
Med dig som chef.
Får jag klubben?
-Är den min? -Du har förtjänat den.
Dina dagar då du smugit runt och spionerat på Maroni är över.
Du är med mig nu. Offentligt.
Saker kommer att bli mycket annorlunda. Så piffa upp här. Se till att öppna den.
Vad gäller Maroni, lämna honom till mig.
-Vad har du då? -Årsboken då offret undervisade engelska.
Jag kan säga en sak. Flickor såg inte ut så här när jag gick i high school.
-Ta det lugnt nu. -Jag säger bara det.
-Hej, Jim. -Lee. Du minns väl Harvey, va?
-Hej, Lee. -Hej.
Hon är vår obducent.
Du skämtar.
-Nej. -Så bra. Ni har redan träffats.
Ja, Gordon och jag känner varandra.
-Ja, just det. Från Arkham? -Ja. Arkham.
Välkommen ombord.
-Tack. -Ni kan informera om fallen senare.
Dr Thompkins, följer du med mig? Det finns mycket att berätta om.
-Det var ju kul att ses igen, assistenten. -Det var kul att se dig, doktorn.
-Du har visst ingen tur alls, va, broder? -Vad menar du?
Du hittar en så fin dam och hon kommer för att arbeta här i samma byggnad?
-Det var synd. -Varför det?
Arbetsplatsromanser slutar alltid med tårar. Tårar.
-Det kommer inte att bli så. -Tro mig. Jag vet.
Där.
Heliga Guds moder.
-Hittat honom? -Han stirrar ju på mig, nu.
Det är han. Det är mannen vid bassängen.
Han heter Gerald Crane. Han är biologilärare.
Skolan stänger inte på timmar. Låt oss gå.
-Jag är Kelly. -Fish.
-Fish? -Det är vad jag sa. Fish.
Var är vi? Vad är det här för ställe?
Vissa ser det som ett fängelse.
Vissa anser att det är helvetet.
Jag tycker bara att det är kallt här, för det mesta.
Frukost.
Man måste låta chefen äta först.
Folk kallar honom Mace.
Så det är han som bestämmer här?
-Okej. Okej. -Bort från mig.
Gerald ringde en dag och sa att han inte kom.
-Det var det sista jag hörde av honom. -Tre veckor sedan?
-Ja. -Grannarna sa att han flyttade ut då.
Polis har ju genomsökt, men ingenting.
-Vad mer kan ni berätta om Crane? -Han var en bra lärare.
Fokuserad. Och en bra pappa. Han var mycket beskyddande mot sonen, Jonathan.
Men han kunde vara tystlåten med. Dyster.
Det hade nog att göra med frun. Hon dog för sex, sju år sen.
Så hon dog. Hur då?
En bilolycka.
-Talade Crane nåt om rädsla eller fobier? -Hurså?
Är nån inriktad på fobiker?
Ja.
-Dödar han dem? -Betyder det något för er?
De här offren, saknade de sina binjurar?
Hur visste ni om detta?
Detta är en uppsats som Gerald skrev rätt nyligen.
Han bad mig korrekturläsa.
Gerald hade en teori om att rädsla är en evolutionär brist, hos människor.
Att krig, våldtäkt, stöld och mord orsakas av rädsla.
Han var besatt av detta.
Så Crane dödade dessa människor och tog deras körtlar, för att testa en teori?
Nej. Gerald försökte inte bevisa att han hade rätt om rädsla.
Han försökte bota sig själv från den.
Så Cranes idé om att bota rädsla var att ympa sig mot det.
-Som en sjukdom? -Ja.
Men för att göra det behövde han en källa av hormonerna som skapar rädsla.
-Fobiker. -Jagar Crane dem?
Skapar deras rädsla genom att skrämmas, sedan dödar han, för att få hormonerna?
Det var som fan.
-Hur mycket av det behöver han då? -Vad menar du?
-Hur många fler kommer han att döda? -Ja. En bra fråga.
Det beror nog på hur rädd han är. Vad är han rädd för?
I Scotties fobigrupp sa han att han var rädd att misslyckas.
Vem är inte det? Det måste vara nåt annat.
-Hörde du? -Hörde vad?
Den nya rättsläkaren, hon är mycket bättre än den gamla.
Och hon luktar gott.
Ser du, Jim? Du har redan konkurrens.
Titta här. Crane utvecklade protokoll för två inokuleringar.
För sig själv och någon mer. Försöksperson B.
Jag undrar vem det är.
Pappa?
Pappa, mår du bra?
Jag mår finfint.
Det fungerar, Jonathan.
Jag sa ju att det skulle det.
Och det är snart din tur.
Du kommer att slippa rädsla, för evigt.
Du blir botad.
Är du redo, Jonathan? Är du redo, min son?
-Tack för att jag fick komma. -Ett nöje.
-Visst är vi vänner? -Självklart
Låt mig då tala till dig som en vän.
Vill du äta lunch, ta en promenad? Gärna för mig.
Men en macka och en promenad hindrar inte mig från att döda Pingvinen.
Den lilla råttan är död.
Må så vara.
Mr Cobblepot, blir det här bra?
Vi kommer inte att servera det där.
Nej, nej, nej.
Jag sa ju ta bort draperierna, inte knyta dem.
Vi ska öppna om tio timmar.
-Förlåt. -Du, chefen.
De är klara.
Osar varmt från tryckpressarna.
Ingenting får gå fel i kväll, Gabe.
Detta är mer än ett öppnande. Det är min stund.
De är perfekta. Ge dem till alla på listan.
Men inte den här.
Den här vill jag leverera personligen.
Jag vill bara säga något. Jag vill inte göra någon illa.
Det är tillräckligt nära.
Inget illa, va?
-Så du är chef här inne? -Ja.
Varför just du?
Jag ser många tuffa killar här.
Detta är den enda kniven här.
Och jag håller i den.
Så är det nog.
-Jag vill att vi gör en överenskommelse. -En överenskommelse.
Ja.
Jag har nog förmågor som kan vara användbara för dig.
Verkligen.
Vadå för förmågor?
Alla möjliga.
Skydda mig från dessa odjur, så ska jag visa dig.
Skulle du vara värd att skydda?
Du har ingen aning.
-Kan jag hjälpa dig? -Jag tror inte det. Kan du det?
Vad vill du ha?
Det de fattiga har, de rika behöver och om du äter det, dör du.
Är det...? Är det en gåta?
-Gillar du gåtor? -Nej.
Ger du upp då?
Min vän...
Inget. Svaret är inget. Fattiga har det, rika behöver det...
-Vem är du? -Edward Nygma.
Jag vet vem du är.
Då vet du att du står för nära.
Vet du att han-kejsarpingviner håller ägg varma genom att balansera dem på fötterna?
Är inte det rart?
Trevligt att träffas, sir.
Gå vidare nu.
Javisst.
Mobiltelefonsamtal, då?
Och kreditkortsuppgifter.
-Hjälp mig. -Ja, visst.
-Tar en minut. -Ta den tid som behövs.
-Kul att ses, gamle vän. -Vad gör du här?
Jag ville bjuda in dig till en fest som jag är värd för.
Nej, tack.
Jag förstår. För upptagen, antar jag.
Har du ett knepigt fall? Nåt jag kan hjälpa med?
Det fungerade ju så bra förra gången.
Jag vill inte ha din hjälp.
Det var ett misstag att fråga.
Jag vill inte att du kommer hit.
Du borde inte behandla mig så här, Jim.
Snart kommer du att behöva min hjälp. Då kommer du till mig.
Och att gå med en vän i mörkret är bättre än att gå ensam i ljuset.
Lycka till med ditt polisarbete.
Och snälla, tänk om, angående min inbjudan.
Det blir inte samma sak utan dig.
Litar du på mig?
Självklart.
Jag älskar dig, min son. Jag kunde inte göra nåt för att skada dig.
Gör det bara.
Du är en väldigt duktig pojke.
Ja, kämpa inte emot. Titta på mig. Titta in i mina ögon.
-Hej. -Hej, själv.
-Hur är din första dag här? -Hektisk.
-Bra. Jag måste tillbaka, så... -Ja, du.
Lee.
Vi kan inte göra så.
-Jaså? Du kysste mig ju i sällskapsrummet. -Du arbetade ju inte här då.
-Gör detta skillnad? -Det är oprofessionellt.
Det hoppas jag väl inte.
Lee.
-Hej, Bullock. -Ledsen att avbryta.
Vad händer?
Inget som inte kan vänta på ditt kärleksliv. Bara lite jobb.
Vad sägs om en cigarr? Jag har några fina Castro-
-som jag har velat röka.
Carmine, var uppriktig. Varför gör du det här?
Pingvinen är en inkomstkälla.
Men varför lägga allt på mig, för att hålla honom vid liv?
Vad är du ute efter?
Han är smart.
Jag vill ha en smart man bredvid mig, som vet sin plats i livet.
-Du vet hur det är. -Ja, visst.
Han är smart nog att veta att en underlig man som han aldrig kommer att bli chef.
Det är sant.
Så jag ska ge dig en utmärkt tillgång som honom-
-och du ger mig fina gamla cigarrer i utbyte?
Jag ska visa dig tacksamhet, på ett mer formellt sätt.
Detta handlar inte om pengar.
-Det här är personligt. -Jag förstår.
Känner du överdomare Stanley Turnbull?
Naturligtvis.
Han är ju den elakaste jäveln i domstolsbyggnaden.
Ja. En hård och rättfärdig man.
-Mäktig. -Han burade ju in goda vänner till mig.
Ge mig hans fula huvud och låt säga 200 tusen, så är vi överens.
Jag ska ge dig en bättre affär än hans huvud.
Vid min mors liv.
Domare Turnbull.
Han var ute med den unge mannen. Han drogades och fördes hit.
Nu är han din.
Min?
Vi ska förstås dela honom. Men i anden är han din.
Le för kameran.
Underbart.
Vi missar något.
Din vän då, Pingvinen?
Vad är det med honom?
Han hjälpte med Flass.
-Han kan hjälpa oss med Crane. -Nej. Jag använder inte honom, igen.
-Det är värt ett försök. -Nej, inte alls.
Då väntar vi på att fler ska dö. För vi kommer inte att hitta honom här.
Ja, du har rätt.
Vi kommer aldrig att kunna spåra Crane.
Vi måste hinna före honom genom att ta reda på vad som driver honom.
Vi vet vad som driver honom. Han är besatt av rädsla.
Ja, men varför?
Vad är han rädd för? Vad hände med honom som gjorde honom så här?
Hans fru dödades ju i en bilkrasch.
Ja. Vi kollar upp det.
-Här är det. Karen Crane. -Ja.
Här står det att hon dog i en brand, inte i en bilolycka.
Tror du att hans kollega ljög?
Tre andra sa samma sak. Crane måste ha ljugit om det, av någon anledning.
Vad hände vid eldsvådan?
Hon sov tydligen när branden bröt ut.
Maken Gerald och sonen Jonathan, åtta, var på våningen under.
-Var Crane i huset när frun dog? -Och räddade inte henne.
-Inte konstigt att han ljög. -Han skäms.
Hans rädsla är varför frun dog. Det är därför han gör detta.
Adressen till Cranes gamla hus. Kom nu.
Jonathan?
Stanna, Johnny. Stanna! Stanna där!
Vi har påbörjat protokollet.
Det måste slutföras. Det skadar dig annars.
-Jag kan inte göra om det, igen. -Tänk, Johnny. Ingen mer rädsla.
-Jag är inte ens rädd, som du. -Alla är rädda.
Varje människa på vår planet.
Vi står vid avgrunden, paralyserade av rädsla.
Kom nu. Lita på mig. Jag vill bara hjälpa dig, och mänskligheten.
Mänskligheten, Johnny. Du måste vara modig.
Kom, min son. Är du med mig?
Då går vi till huset igen. Det är över innan du anar det. Jag lovar.
Kom nu.
Vad är det, doktorn?
Namnet är Mace.
Rart, men jag gillar att ge mina vänner smeknamn.
Och dm är "dos"-
-för du har en så klok blick i dina ögon för att vara en sådan stor man.
Du är allt en riktig liten smällare, va?
En smällare smäller en gång, sedan ligger den bara där.
Det du ser framför dig är fjärde juli.
Kom och sätt dig här.
-Betyder detta att vi har en deal? -Visst, baby.
-Jag har några regler jag skulle vilja... -Var tyst nu, baby.
Om du pratar för mycket, gör du mig förbannad.
Få se nu.
Det var regel nummer ett. Kalla mig inte för baby.
Mitt namn är Fish Mooney.
Jag bestämmer här, nu.
-Gotham-polisen. -Nej, nej, nej.
Pappa, vi måste gå, nu.
Gotham-polisen.
Pappa, de griper dig när de väl har kommit in. Vi måste gå.
Hinner inte. Vi ska slutföra protokollet.
Vi kommer in.
-Vad gör du? -Vi måste slutföra protokollet.
-Det är det enda sättet. -Det är för mycket.
Det är det enda sättet.
Pappa.
-Tiden räcker inte. -Det blir bra.
-Jag älskar dig, min son. -Stopp!
Händerna där vi kan se dem!
Händer i luften eller vi skjuter!
-Tror ni att jag är rädd för er? -Rör dig inte.
Rädd för era vapen?
Jag har ingen rädsla.
Ta honom. Jag tar hand om grabben.
Ring efter en ambulans.
Det ordnar sig, grabben. Det ordnar sig.
Hejsan, mr Bruce. Du tog lång tid på dig.
Stannade du för paj och en pint på vägen upp?
Hur länge har du varit där?
Jag vet inte, kanske en timme.
Precis när du började klättra upp för den otäcka kullen.
-Tack för hjälpen. -Du hamnade inte där nere på grund av mig.
Hur är det?
Kom här.
Jag är kall, trött och min ankel är stukad.
Jag vill bara gå hem.
Vill du gå hem-
-eller vill du stanna och se soluppgången?
Som du gjorde med din pappa.
Tja, Alfred, du kan bara stanna om du tror att du kan hantera det.
Om jag kan hantera det?
Det här är ju mysigt, jämfört med vissa ställen där jag har sovit.
En kopp te, din fräcka apa.
Pingvinen.
Vart ska du?
Don Maroni.
Vilket nöje att se er här.
Titta bara. Från bakluckan på min bil till att ha din egen klubb.
Detta ser bra ut, Pingvinen.
En jäkla uppslutning.
Ja. Ja.
Vad sägs om ett bord? Drinkar? Jag bjuder, förstås.
Dyra grejer. Låt mig se.
Jag hade en liten pratstund med Falcone.
Jag kom för att säga att allt är lugnt mellan oss.
Bara du inte berättar fler av mina hemligheter för Falcone.
Nej-
Inget sånt
Naturligtvis inte. Ta ett glas.
Du får hoppas att gubben Falcone lever ett långt liv.
För direkt när han är ute ur bilden, så är du det med.
Mr B.
Soluppgången.
Åh, hej. Hur mår du? Jag hörde att din misstänkte dödades.
Han sköt mot Harvey och mig. Vi hade inget val.
Jag är ledsen. Hur mår hans son?
Sjukvårdare kunde stabilisera honom.
Jag är på väg till sjukhuset, till honom.
-Meddela mig hur han mår, sedan. -Ja.
Så du har gjort dig hemmastadd?
Nästan.
-Kommer du att trivas här, tror du? -Det tror jag, hittills.
Bra.
Jag har biljetter till cirkusen. Vill du följa med mig?
-Cirkus? -Ja, de är duktiga.
Inga ledsna elefanter, där.
Cirkus, visst. Varför inte. Du, Lee...
Inga kyssar här på jobbet, okej? Jag är allvarlig.
-Okej. -Okej?
Om ditt rykte om hårdhet är värt så mycket för dig.
-Det är en arbetsplats. -Poliser har känslor.
-Inte oprofessionellt, att visa känslor. -Jo. Såna känslor.
Visst. Då får det vara så.
Hördu.
Jag skojade. Jag ska vara diskret.
Alla ska samlas här.
Fram tills nu har det inte funnits någon ordning här inne.
Ingen struktur.
Saker kommer att förändras.
Hon är tillbaka.
Mina ögon.
De tog mina ögon.
Pojken fick en massiv dos av koncentrerade hormoner.
Kortisol, adrenalin och en annan förening som vi fortfarande försöker identifiera.
Kombinationen dödade honom nästan.
Men han kommer väl att överleva?
Ja.
Men vi datortomograferade för att kunna se om han fått en hjärnskada.
Och resultaten, vi har aldrig sett nåt liknande förut.
Själva hormonerna har avklingat, sen länge.
Men effekterna verkar dröja sig kvar.
-Vad menar du? Känner han rädsla, än? -Inte bara rädsla.
Jonathans hjärnaktivitet visar att han är i ett konstant tillstånd av skräck.
-Hur länge, tills det har försvunnit? -Det är just det, polisassistenten.
Vi kan inte vara säkra på om det nånsin gör det.
Tänk dig det du fruktar mest i hela världen.
Tänk dig att det är allt du ser.
Varje vaken timme.
Nej. Nej.
Översättning: RETAiL Ripp, Synk, OCR rättad av: enhet